|
|
Seakasvatus Euroopa Liidusdr. Rudolf Schmidt Turu eksperdid ennustavad, et 1999. aastal kasvab Euroopas sealihatoodang 1%. Sealiha pakkumine USAs arvatakse 1999. aastal kasvavat aga 2,6%. Kui sama tendents peaks jätkuma, avaldab see kahtlemata negatiivset mõju Euroopa turule, eriti aga kokkuostu hindadele. Teiselt poolt on tapale suunatud emiste arv suurenenud ning viimase 4…6 kuu jooksul poeginud emiste ja nooremiste arv vähenenud. Seega võiks arvata, et 1999. aasta kolmandas kvartalis hakkab olukord paranema. Igal juhul lubavad seda ekspertide poolt tehtud prognoosid. Viimase 3 aasta kogemuste põhjal võib järeldada, et tuleb väga hoolikalt jälgida, mis seakasvatuses toimub. Muidu ootab ees järgmine kriis, milleks ei pruugita valmis olla. See tähendab, et ei pea teadma mitte ainult üht-teist olukorrast Euroopas, vaid peab saama üldise pildi peamise konkurendi, USA seakasvatuse olukorrast. Nagu Euroopa seakasvatajaid on ka USA farmereid tabanud suur hinnalangus. Turuhinnad USAs olid 1997. aasta viimastel kuudel allpool tasuvuspunkti. 1998. aastal oli olukord veelgi hullem. 1998. aasta madalseisu ajal said USA seakasvatajad 55 dollarit 100 kg tapamassi eest ja 1999. aastaks ennustatakse USAs hinnatõusu 90 dollarini 100 kg tapakaalu eest. Ükski seakasvataja ega ärimees ei saa kaua tegelda valdkonnaga, mis toodab pikema aja jooksul ainult kahjumit. Isegi USA seakasvatajad ei saa sellega hakkama. Võib-olla suudavad nad Euroopaga konkureerides kauem vastu pidada. Millised on siis USA seakasvatajate eelised? Keskmised tootmisnäitajad (päevane massi-iive, põrsaste arv emise kohta) ei ole USA-s nii head, kui on tähtsamates Euroopa seakasvatuse riikides. Üheks USA seakasvatuse eeliseks on nende tootmise struktuur. Alljärgnevast tabelist on näha, et ainult 0,2% tootjate käes on 36,8% suurune turuosa. 33,1 miljonit siga tuleb vähem kui 50 farmist. Need farmid toovad turule enam kui 50 000 siga aastas. Tabel 1. Seakasvatusfarmide suurus
Allikas: 1998. aasta seakasvatuse uurimus (University of Missouri, NPPC, Pork 98, PIC, DeKalb Swine, Land O'lakes & Iowa State University), esialgsed tulemused. Võrreldes Euroopas valitseva olukorraga on siin suured erinevused. Ka Euroopas on suuri farme, eriti Suurbritannias ja Ida-Saksamaal, kuid need on veel kaugel USA juhtivate seafarmide (seakombinaatide) suurusest. Tabel 2. Seakasvatuse struktuur Euroopa riikides 1996. a.
USAs on viimase 30 aasta jooksul seafarmid pidevalt kasvanud. Ajavahemikul 1969…1992 võib USA sealiha tootmise struktuuris täheldada tohutuid muutusi. Vähem kui 1000 siga aastas müüvate farmide arv langes tervelt 73% võrra. Samal ajal nende farmide arv, kust müüdi üle 1000 sea aastas, kasvas 320% võrra. Tabel 3. Seafarmide suurus
Allikas: USA põllumajandusloendus Kui vaadata erineva suurusega tootmisfarmidele kuuluvate turuosade muutumist, võib mõista, mis on juhtunud viimase kümne aasta jooksul. Oma turuosa suurendasid ajavahemikul 1988…1997 ainult väga suured farmid, kes toovad aastas turule 10 000 või enam siga. Väiksemad seafarmid, kus viiakse turule aastas alla 10 000 looma, kaotavad pidevalt turuosa. Tabel 4. Turuosa muutus vastavalt tootja suurusele
Allikas: 1998. a. sealiha tootmise struktuuri uuring (University of Missouri, NPPC, Pork 98, PIC, DeKalb Swine, Land O'lakes & Iowa State University), esialgsed tulemused. Tööstuslik areng seakasvatuses tõstis USA 1997. aastal maailma 15 juhtiva sealiha tootva riigi seas teisele kohale. Esimesel kohal on Hiina ja kolmandal Saksamaa. USA seakasvatuse kogutoodang moodustab peaaegu poole kogu Euroopa sealihatoodangust, ja seda suurte ja üha kasvavate ettevõtete juures. Peamiste tootmisfarmide suuruse tõttu on USA seakasvatajatel lihtsam müüa oma toodangut välismaal. Ainult 10 aastaga (1987…1997) on USA sealihaeksport suurenenud 45 000 tonnilt 324 507 tonnile, sellel on suur mõju maailmaturule. Kuna USA asub Jaapanile ja Kagu-Aasia piirkonnale lähemal, kasutasid tootjad võimalust ja eksportisid oma sealiha just nendesse riikidesse. USA ekspordib sealiha ka Kanadasse, Mehhikosse ja Venemaale. Tabel 5. 15 suurimat sealihatootjat 1997. a.
Allikas: USDA Välismaise Põllumajanduse Teenistus (USDA Foreign Agricultural Service) USA seakasvatajad suutsid mõne aastaga tungida kõigile tähtsamatele sealiha imporditurgudele. Praeguseks katab USA märkimisväärse osa nende riikide impordist. 1997. aastal moodustas USA ekspordi turuosa Jaapanis üle 25% kogu Jaapanisse imporditavast sealihast. Euroopas vähendas see ekspordiriikide (näiteks Taani) turuosa. Need riigid peavad nüüd hakkama otsima teid, kuidas turule tagasi tulla, otsima endale uusi turgusid või siis turustama oma toodangut ainult Euroopas. Tabel 6. 10 suurimat USA sealiha eksporditurgu 1997. a.
Allikas: USDA Välismaise Põllumajanduse Teenistus (USDA Foreign Agricultural Service) Seega polegi imestada, et USA on juhtivate sealihaeksportijate seas esikohal. Tabel 7. 10 juhtivat sealihaeksportijat 1997. a.
* V.a. Euroopa Liidu sisene kauplemine Neid arve vaadates saab väga selgeks, et ei pea olema mitte ainult hea tootja, vaid peab välja töötama ka oma toodangu müümise kontseptsiooni. USA on maailmaturul EL peamiseks konkurendiks. USA tootjate eelisteks on nende farmide suurus ja kogu ettevõtlusvaldkonna struktuur. On kindel, et Euroopa farmid peavad tulevikus suurenema. See tähendab, et osa seakasvatajaid peab turult lahkuma, sest turg on kindla suurusega. Üksikettevõtjal tuleb otsustada, kas ta soovib selles valdkonnas jätkata või mitte. Ta peab vaatama oma investeeringutelt saadavaid tulusid ja üldisi raamtingimusi (regioon, inimesed, perekond, maailmaturg jne.). Seakasvatajad, kes soovivad edasi tegutseda, peavad ise endale sobiva strateegia leidma. Seetõttu on äärmiselt oluline olla professionaalne seakasvataja ja jõuda väga heade tootmistulemusteni. Tulevikku silmas pidades on veel tähtsam olla professionaal oma toodangu turustamisel. See polegi nii oluline, et toote reaalset liikumisteed isiklikult jälgitaks. Nõutakse kontseptsioone nii madalama kui ka kõrgema tootmistasandi partneritega suhtlemiseks. Kui müüa põrsad või nuumsead, siis ei ole see mitte lõpp, vaid rahateenimise protsessi algus. Just seda arutati Euroopa Seakasvatajate Ühenduse rahvusvahelisel konverentsil Viinis 26…28. 05. 1999.
Refereerinud Riho Kaselo |