|
|
Puhtatõuliste ja ristandsigade Lihaomaduste prognoosimine ultraheli aparaatidegaA. Tänavots, E. Somelar, O. Saveli, K. Eilart, A. Põldvere, T. Kaart Sissejuhatus Eesti lihaturul on toimunud viimasel dekaadil märgatavad
muutused. Tarbijad on hakanud nõudma kvaliteetset liha ja lihatooteid. Kas
eelistatav sealiha on rasvane või taine, sõltub rohkem rahvuslikest
eelistustest. Tööstuse arenedes hakkab sõna tailiha domineerima lihakeha
kvaliteedi definitsioonis (Whittemore, 1996). Liha koostise ja
sealiha
kvaliteedi hindamiseks on kasutatud erinevaid meetodeid (Kempster ja Evans,
1979). Material ja metoodika Sadaüheksakümmend kolm siga testiti
ultraheliaparaatidega 1998...1999. aastal Kehtna Kontrollnuuma Katsejaamas.
Loomad pärinesid 22 eri farmist üle Eesti. Kõiki sigu peeti vastavalt
kontrollnuuma eeskirjadele, kus 2 siga kasvatati sulus kontrollnuuma perioodil
(25 kuni 100 kg) stabiilsetes söötmis-pidamis tingimustes. Vaatluse all oli
viis puhtatõuliste ja ristandite gruppi - puhtatõulised eesti peekon (EL),
suur valge (ESV), soome jorkšir (FY) ja ristandid hämpšir (H) ♂ x ESV
♀ (H/ESV), H/EL/ESV ♂ x EL ♀ (H/EL/ESV/EL). Joonis
1. Pekipaksuse ja lihassilma läbimõõdu mõõtmise kohad ultraheliaparaadiga Tailihaprotsent (y) arvutatakse järgmise valemi järgi: y = 64,39 - 0,28x1 + 0,14x2 - 0,55x3 Ultraheli testil registreeriti lisaks elusmass, kuupäev
ja päritolufarm. Aastaaja mõju leidmiseks jagati testimisaasta neljaks osaks:
kevad - märts, aprill, mai; suvi - juuni, juuli, august; sügis- september,
oktoober, november; talv - detsember, jaanuar, veebruar. Yijkl=μ+Wtijkl+Fi+Tj+Sk+eijkl,
Y=
uuritav tunnus; Tulemused on esitatud vähimruutude keskmistena (Parring et al., 1997). Olulisuste tase on esitatud tavapäraselt: a, b, c – vähimruutude keskmised, sarnaste tähtedega ei erine oluliselt iga näitaja siseselt. Tulemused ja arutelu Pekipaksuse mõõtmisel ultraheliaparaatide ja joonlauaga leiti kolme tõu ristanditel (H/EL/ESV x EL) oluliselt õhem pekipaksus (9,38...14,71 mm) ning kõrgem tailihaprotsent (61,17...61,95 %) võrreldes teiste tõukombinatsioonidega (tabel 1). Mitmed teadlased on leidnud, et lihasuse näitajad on raskesti mõjutatavad ristamise teel, kuna nad on keskmise kuni kõrge päritavusega (Skarman, 1965; Andersson, 1980). Ristamisel päranduvad lihasuse näitajad kahe vanema vahepealsetena. Et hämpšir on maailmas tuntud oma õhukese peki ja kõrge tailihaprotsendi poolest (Whittemore, 1996; Tänavots ja Kaart, 1999), mõjutab see oluliselt ristandite liha kvaliteeti. Kuna suure valge tõu pekipaksus oli suurim, põhjustas see hämpširi ja suure valge ristanditel oluliselt paksema peki võrreldes H/EL/ESV x EL ristanditega. Tabel 1. Ultraheli
aparaadiga mõõdetud liha kvaliteedinäitajate vähimruutude keskmine erinevate
seatõugude ristamiskombinatsiooni korral
Väga paksuks osutus H/ESV pekk ainult Ultra-FOM 100-ga mõõtes (joonis 2). Mõneti üllatavaks võib pidada puhtatõuliste soome jorkširide küllalt paksu pekki, mis ei osutunud aga siiski oluliseks võrreldes teiste puhtatõuliste sigadega. Eesti peekonisigade pekipaksus erines oluliselt suure valge tõu omast A-Scan Plusi ja Ultra-FOM 100ga mõõtes.
Joonis 2.
Ultraheliaparaadiga mõõdetud pekipaksus erinevatel sigade
ristamiskombinatsioonidel
Lihassilma
läbimõõt tõugude vahel oluliselt ei erinenud ühegi aparaadiga mõõtes. Küll
aga leiti oluline erinevus ESV ja H/EL/ESV x EL tõu vahel, kus kolme tõu
ristandite lihassilma läbimõõt oli 9,4 mm suurem. Et lihassilma läbimõõdud
olid küllaltki ühtlased, mõjutasid tailiha osakaalu rohkem just pekipaksuste
erinevused. Tabel 2. Lihaomaduste vähimruutude keskmised
erinevate sigade tõukombinatsioonide korral tapajärgselt
Lihakeha kõige paksem pekipaksus mõõdeti turjal ning õhem
keskel (joonis 3). Nagu ka ultrahelitestil, leiti paksem pekk ESV tõugu
sigadel, neil oli pekk turjal oluliselt paksem võrreldes EL ja ristandsigadega.
Pekipaksus oli 6...7 roide kohal, keskel ja landel erinevatel tõugudel küllaltki
ühtlane.
Joonis 3. Lihakeha pekipaksus joonlauaga mõõdetult
Kuna turg nõuab järjest kvaliteetsemat liha ja tõusigade valikul arvestatakse järjest rohkem liha kvaliteedi näitajaid, tuleb uurida erinevaid võimalusi elussigade liha kvaliteedi määramiseks ja määramistäpsuse suurendamiseks ning kohalike ja sisstoodud tõugude sobivust kvaliteetse liha tootmiseks ristamise teel. Katse andmetel saadi õhukese peki ja kõrge tailihaprotsendiga ristandsead hämpširi tõugu kultidega. Kohalikest tõugudest sobisid nuumikute tootmisesel paremini peekoni tõugu sead. Kasutatud kirjandus Andersson, K. 1980. Studies on Crossbreeding and Carcass Evaluation in Pigs. Sveriges Lantbruksuniversitet. Rapport 46. 126 lk. Kempster, A.J., Evans, D.G. 1979. A comparison of different predictors of the lean content of pig carcasses. 1. Predictors for use in commercial classification and grading. Anim. Prod. 28, 87...96. Parring, A-M., Vähi, M., Käärik, E. 1997. Statistilise andmetöötluse algõpetus. TÜ Matemaatilise statistika instituut. TÜ Kirjastus. pg. 183...254. Skarman, S. 1965. Crossbreeding Experiment with Swine. Lantbrukshögskolans Annaler. Vol. 31, 3...92. Tänavots, A., Kaart, T. 1999. Comparison of Different Pig Breed Combinations by Using Data from Piglog 105. 50th Meeting of the EAAP. Zürich, Swizerland. August 22-26. käsikiri. 5 lk. SAS. 1991. SAS User’s guide: Statistics. SAS Inst. Inc., GARY, NC. 305 pp. Whittemore, C. 1996. The Science and Practice of Pig Production. Longman Scientific & Technical. p. 5...82. Predict of Meat Traits of Pure- and Crossbred Pigs with Ultrasonic Equipments E. Somelar, A. Tänavots, O. Saveli, K. Eilart, A. Põldvere, T. Kaart Summary During the last decade the Estonian meat market has changed considerably. The aim of this study was to estimate meat quality data of live pigs and their carcasses, and to investigate the effect of breed combination on the meat quality. One hundred ninety-three pigs were tested ultrasonically in 1998...1999 in Kehtna Swine Testing Station. Five groups of purebred and crossbred pigs were under the test - purebred Estonian Landrace (EL), Estonian Large White (ELW), Finnish Yorkshire (FY) and crossbreds - Hampshire ♂ x ELW ♀ (H x ELW); H/EL/ELW ♂ x EL ♀ (H/EL/ELW x EL). Backfat thickness and diameter of loin eye measured by ultrasonic equipments (Piglog 105 and A-Scan Plus). Pigs were tested one day before slaughter at the average weight of 100 kg (93...112 kg). The following traits were recorded: backfat thickness (mm) at last (x1) and 11...12th (x3) rib, 7 cm from midline, and diameter of loin eye (x2) at last rib 7 cm from midline (mm). Lean meat percentage (y) was calculated by formula. Carcasses were evaluated with an Ultra-FOM 100 on slaughter day. Carcass data as carcass length, weight, backfat thickness by rule (at scruff, at 6...7th rib, middle and lumbar) and pH, were measured. Loin eye area was measured by planimeter. 48 hours after slaughtering pH and boiling loss were found. The GLM procedure was used for analysing the dataset by analyses of variance. Significantly lower backfat thickness and higher lean meat percentage were measured in pigs of three breed crosses by ultrasonic equipments and rule. Higher backfat thickness and lower lean meat percentage was calculated in ELW and FY breed. EL had significantly longer carcasses, than FY and crossbred pigs. Breed had no significant influence on pH and boiling loss. Estonian Landrace and Hampshire crossbreds had a better meat quality. |